www.HoundDawgs.org
CORK, IRLANTI, 1905 BRITTIARMEIJAN KASARMIT
Percy! Niin komea hevosensa selässä.
Vilkuta isälle.
Hyvät herrat. Peurat toimitetaan arkkiherttua Ferdinandin juhliin.
Odotan teidän kunnostautuvan metsästyksessä. Onnea matkaan.
- Eikö keinutuoli sopinut satulaan, pappa? - Olette illalla aseenkantajiani kaikki.
Voitte olla varmoja.
Vauhtia!
Herra majuri! Tuolla ei ole polkua.
Majuri!
Hyvä poika.
Hän sai sen.
- Hienosti ratsastettu. - Loistava laukaus.
Hevoset telovat itsensä näissä metsissä.
- Kuolemalle, elämän parhaalle lähteelle. - Teille nostetaan malja juhlissa.
Sieltä sitä tullaan. Mieheni.
- Isi onnistui. - Tulepa.
- Hyvin tehty, isi. - Jonain päivänä metsästämme yhdessä.
- Me myöhästymme. - Voi tätä riivatun kapinetta.
Te miehet olette kai tyytyväisiä itseenne -
kun saatte meidät käyttämään näitä kammotuksia.
- Et ainakaan käytä housuja. - Käyttäisin, jos voisin.
Tiedän.
- Mitä sanot? - Melko ihastuttava.
Melko? Mikä on vialla?
Sinä sait peuran, saat kaiken huomion.
Tulen olemaan heidän joukossaan ainoa majuri -
- jolla ei ole kunniamerkkejä. - Mitä väliä sillä on nyt?
Ministeri Bryce tulee juhliin.
"Majuri Fawcett. Teillä ei ole mitaleja."
"Herra Bryce, minulla on kiire opettaa vanhoja ukkoja tähtäämään kantoja."
"Ei kiitos. Ei mitaleita minulle."
Kerro. Kuka on tämä ministeri Bryce kotimaassa ollessaan?
Viimeinen mies, jolta sopii toivoa ylennystä.
Vai sillä lailla.
Minä vanhenen, Cheeky. Alan surra menetettyjä vuosia.
Tiedän, että mitalit ovat naurettavia.
Tämä voi olla viimeinen tilaisuutemme.
- Ministeri Bryce, majuri Fawcett. - Tämä on kunnia.
Ministeri Bryce, rouva Bellamy.
Herra majuri ja rouva Percy Fawcett.
He nostavat maljan saaliille ilman sinua.
Komea eläin.
Mutta tanssin kanssasi, joten voitan silti.
- Saanko jatkaa, herra majuri? - Tulin hätiköineeksi.
Eversti.
- Kuka muuten kaatoi sen? - Majuri Fawcett, herra ministeri.
Hänet pitäisi kutsua illalliselle.
Hänellä on kylläkin ollut epäonnea esi -isiensä valinnassa.
Ymmärrän. Kertokaapa, kuinka Lady Bernard voi.
MAALISKUU 1906
Kaiken kaikkiaan 20 laatikkoa, herra korpraali.
- Vauhtia, miehet. Voimaa peliin. - Fawcett!
Kiirettä nyt.
- Niin? - Lähdette huomenna Lontooseen.
- Maantieteellinen seura? - Suuri tutkimusmatka valmisteilla.
Kuulostaa huimalta seikkailulta.
Kiitoksia.
MAANTIETEELLINEN SEURA LONTOO, ENGLANTI
Kiitos.
- Majuri Fawcett, sir. - Aivan. Sisään vain.
Sir George Goldie, seuran puheenjohtaja. Herra John Scott Keltie, sihteerimme.
Hyvää päivää, majuri.
Emme tainneet kohdata, kun työskentelitte täällä vuosia sitten?
Emme. Olin varmaan niin uppoutunut opintoihini.
Tietenkin. Olkaa hyvä ja istukaa.
Armeijan komennukset ovat vieneet teidät moneen paikkaan.
Olen palvellut Ceylonissa, Hongkongissa ja nyt Irlannissa.
Minua on siirrelty ympäri imperiumia.
Majuri, mitä tiedätte Boliviasta?
- Etelä -Amerikassa? Vain lukemani verran. - Sitten ette tiedä paljoakaan.
Tämä on paras karttamme Boliviasta.
Enimmäkseen tyhjää. Emme tiedä juuri mitään.
Alkuasukkaiden maa. Mutta Amazonin alueella on paljon kumiplantaaseja.
Hyvin tuottoisia.
Bolivia ja Brasilia riitelevät nyt rajanvedosta.
Kumista saa niin hyvän hinnan, että se voi tietää sotaa.
Ymmärrättekö?
Kyllä. Mutten ymmärrä, miten tämä liittyy minuun.
Olen tulossa siihen. Kumpikaan maa ei hyväksy toisen piirtämää karttaa -
ja niinpä he pyysivät meitä erotuomareiksi.
Koska suorititte kartanpiirtäjäkurssin meillä hyvin arvosanoin -
- tulimme ajatelleeksi teitä. - Ymmärrän.
- Saanko puhua suoraan? - Toki.
Kartoitustöistäni on jo kauan.
Toivoin suoraan sanoen komennusta, jossa voisin päästä taisteluihin.
Mutta majuri. Tämä on paljon muuta kuin kartanpiirtoa.
Lähdette tutkimusmatkalle viidakkoon. Se on vihamielistä maastoa.
Hirvittäviä tauteja, murhanhimoisia villejä. Voitte päästä hengestänne.
Olette vähintäänkin useita vuosia poissa.
Mutta onnistuessaan uroteko tietäisi teille sotilaallista arvonnousua.
Ja puhdistaisi sukunne maineen.
Tiedättekö, että tunsimme isänne?
- Vai tunsitte. - Kyllä.
Minä en.
Kamalaa, kun mies rakastuu viinaan ja uhkapeliin.
Mutta, kuten sanottu. Menestyksellinen matka voisi vaikuttaa asemaanne.
Huomattavasti.
En ole nähnyt aivojen vaihtavan väriä.
- En tuolla tavalla. - Ne näyttävät isoilta. Isoilta aivoilta.
Ne ovat pyöreät. Tuo pyöristää kaiken.
Jack, menisitkö leikkimään. Haluan jutella isän kanssa hetken.
Poimi minulle vaikka kukkanen.
Heitänkö sille pallon?
Valmiina, paikoillanne...
Minä tiesin!
- Minä tiesin. - Hän ei enää tunne sinua, kun palaat.
- Mutta onhan sinun lähdettävä. - Niinpä.
Minulla on uutisia.
Taidan olla raskaana taas.
Tiedän olevani raskaana taas.
Älä murehdi. Olen itsenäinen nainen.
Olen huomannut. Cheeky, rakkaani.
Tiedän, että tämä on uhraus meille kaikille, mutta myös sen arvoinen.
Epäilemättä.
HUHTIKUU 1906 S.S. PANAMA, ATLANTTI
Hei, sinä fuskaat!
Lopeta tuollainen, tai tapan sinut.
Viillän kurkkusi auki. Jos vielä fuskaat, olet kuollut mies.
Kuka olette? Mitä haluatte?
Henry Costin. Vastasin lehti -ilmoitukseenne.
- Olen adjutanttinne. - Herra Costin.
Olemme olleet merellä jo viikon. Miksi esittäydytte vasta nyt?
Halusin varmistua, että teissä on miestä tehtävään.
Oletteko humalassa, Costin? Siltä nimittäin vaikuttaa.
No, tulin ehkä juoneeksi vähän.
Minulla on suosituskirje.
Olen taitava ampumaan kiväärillä ja pistoolilla.
- Urheusmitali. - Oikein vaikuttavaa.
- Onko teillä perhettä? - Ei minkäänlaista.
- Ymmärrän. Ei mitään hävittävää. - Teillä taitaa olla?
Herra Costin, teen tämän nyt selväksi.
Maineeni miehenä riippuu täysin matkamme menestyksestä.
Tulette huomaamaan, että olen valmis kaikkiin uhrauksiin.
Siksi joudun vaatimaan...
Olette aivan oikeassa.
- Tarvitsen kaiken mielenlujuutenne. - Asia selvä.
Olemme nyt tutkimusmatkailijoita.
NAPARETKIKUNNAN SANKARI
Saimme juuri sähkeen.
Uusi käsky kartoittaa Rio Verde ja löytää sen lähde.
Se muodostaa tärkeän osuuden Bolivian ja Brasilian rajasta.
Matka alkaa paikasta nimeltä Fazienda Jacobina, jota ei ole kartalla.
Minä tiedän Fazienda Jacobinan. Kumikaupunki. Kuulemma oikein lumoava.
Niinkö? Ette ehkä olekaan täysin kelvoton.
On toimittava nopeasti. Muuten syttyy sota.
Te, minä ja pari muulia estämme siis sodan?
Teidän ja minun on voitava luottaa toisiimme.
- Kumpikaan ei selviä yksin. - Totta.
- Mitä luette? - Vaimoni lähettämää runoa. Kiplingiä.
- Nimeltään "Tutkimusmatkailija". - Sopii tilanteeseen.
- Haluatteko kuulla? Matkaa riittää. - Olkaa hyvä vain.
"Ei ole mieltä jatkaa Olemme sivistyksen rajamailla."
"Niin he sanoivat, ja minä uskoin Kynnin maani ja kylvin siemeneni"
- "Rakensin ladot ja pystytin aidat..." - ...pienelle raja -asemalle.
Piilossa kukkuloiden juurella missä polut päättyvät.
Kunnes ääni, kuin soimaava omatunto, kuulutti loppumatonta muutosta.
Ikuisesti kestävänä kuiskauksena se toisti päivin öin:
On jotain kätköissä, mene ja löydä Kurkista vuorten taa.
On jotain kadonnut vuorten taa, kadonnut, ja sinua odottaa.
Mene.
KESÄKUU 1906 KARTOITTAMATON ITÄ -BOLIVIA
29 astetta ja 16 minuuttia päiväntasaajasta etelään.
29 astetta.
16 minuuttia.
Täällä on tappavan näköinen käärme.
Taidamme olla liian englantilaisia viidakkoon.
Muukalaisia vieraassa maassa.
Tervetuloa Fazienda Jacobinan oopperataloon -
josta saamme kiittää paroni De Gondorizia ja kaivosyhtiö Incaa.
Ottakaa lippunne.
Kiitos.
Mustaa kultaa! Kumi virtaa!
- Majuri Fawcett. Tekö olette? - Niin.
Tervetuloa Fazienda Jacobinaan. Korpraali Manley. Kuvernöörin yhteysupseeri.
Ei tarvitse ottaa asentoa. Kättä päälle vain. Tämä on herra Costin.
En haluaisi kertoa ikäviä uutisia, mutta sain sähkeen rajakomissiolta.
- Jatkakaa. - He kehottavat teitä keskeyttämään.
- Retkestä on tullut liian vaarallinen. - Missä hallintorakennus on?
Hallinto?
Pelkäänpä, että hallinto jäi taaksenne kauan sitten.
Lähettäkää heille sitten sähke.
Kertokaa, ettemme aio keskeyttää, vaan jatkaa sovitun mukaan.
- Kuinka pian saatte meille intiaanioppaan? - Minulla oli opas.
Mitä hänelle kävi?
Pelkäsikö hän kovaa työtä?
Ei sentään. En voi enää vaikuttaa asiaan.
Puhukaa paroni De Gondorizille. Hän johtaa paikallista kumiyhtiötä.
Hyvää iltaa, paroni. Kiitos, että otitte meidät vastaan.
Olemme brittiarmeijasta.
Aiomme matkata Rio Verden yläjuoksulle ja tarvitsemme miesvahvistusta.
Lupaan vastalahjaksi hallituksemme suopeuden.
Pitäkää ne ketjuissa, ovat holtittomia. Selkäsauna silloin tällöin tekee terää.
Menkääpä.
Yläjuoksulle menossa?
Niin, kartoittamaan.
Jaaha.
Sieltä ei kukaan palaa.
Koskaan.
- Kelpaavatko orjat? - Kyllä.
- Puhutko englantia? - Hän ymmärtää. Olemme opettaneet.
Mitä haluatte hänestä, ja hänen valitsemastaan neljästä miehestä?
Loukkaako teitä neuvotella kanssani?
- Ei suinkaan. - Älkää nolatko itseänne.
Tulitte tekemään karttoja. Miksi?
Jotta kenties tulisi rauha. Mitä on rauha?
Rauha merkitsee yhtiöni kukoistusta. Minä kukoistan.
Rauha tarkoittaa ainoastaan, ettei mikään muutu.
Minä autan teitä, koska varmistatte, ettei mikään muutu.
Unohdin antaa teille tämän, majuri. Se saapui ollessanne retkellä.
Voitko näyttää, kuinka kauas joki jatkuu?
Kuljemme pitkään joen vartta.
Tunnen koko joen.
Oikein hyvä.
Tarvitsemme kolme täyttä lauttaa ja neljä hevosta. Hekö ovat retkueemme?
- Surullista katsottavaa. - Kyllä heihin luottaa voi.
Olemme ainoat, jotka maksavat heille.
Matkaamme 12 tuntia päivässä, ei vähempää.
Joki on kotimme seuraavat kaksi vuotta. Emme saa epäonnistua.
Ihmiskunta odottaa löytöjämme.
Vesille!
Minä näen kalat, mutten saa niitä kiinni.
Ei mitään taaskaan. En ymmärrä.
Joki on syvä, kalaa on runsaasti.
Tämä on aavikko. Vihreä aavikko.
No, vedä verkko ylös. Kokeile taas ylempänä.
Majuri Fawcett.
Mitä tuo täällä saakka tekee?
- Varmaan lastaamassa kumia. - Tai etsimässä Eldoradon kultaa.
Saksalainen. Rungossa lukee "Hamburg".
Siellä on joku.
Hei, oletteko saksalainen?
Oletko saksalainen? Tuletko...
Hyvä luoja.
Costin, piraijoita. Ylös vedestä.
Missä Fawcett on? Fawcett!
Pikkuhaava.
Olemmeko jo lähellä?
Monta viikkoa vielä.
Joki on aina vaarallinen.
Tulette näkemään, että täällä asui aikoinaan paljon väkeä.
Kaunis kaupunki, kultaa ja maissia.
Jopa englantilaisia vanhempi.
Syvällä metsässä.
Mutta valkoinen mies ei ole koskaan löytänyt sitä.
Olen pahoillani puolestasi, englantilainen.
Minä olen vapaa. Sinulle viidakosta ei ole ulospääsyä.
Jopa intiaani on jo seonnut.
Hän puhui minulle tänään kultaisista kaupungeista.
Kuin pieni lapsi.
Hän pitää meitä konkistadoreina, jotka johdatetaan kuolemaan.
Intiaanit ovat vaikuttaneet hulluilta alusta asti.
Lukekaa minulle tämä, jos voitte.
Jos kerran kuolemme täällä, ei sillä ole niin väliä.
Olisi sietämätöntä lukea se itse.
- Tehkää vaikka yhteenveto. - Kuten haluatte.
Vaimonne ja perhe on muuttanut Devoniin.
Hän synnytti lapsen nimeltä Brian.
Esikoisenne Jack kukoistaa kaikin tavoin.
Nyt näen poikani kasvot unissani.
Miksi minä hullu jätin perheeni tämän paikan tähden?
Mitä toivoitte saavuttavanne täällä?
En tiedä.
Jäljellä on enää joen alkulähteelle pääsy.
Herra Costin.
Majuri.
Ruoka on loppu.
Hyvä tavaton, mikä nälkä. Enää yksi pala.
On niin nälkä. Minun on pakko syödä se.
Hillitkää itsenne.
Emme ole villi -ihmisiä.
Meidän luumme jäävät tänne. Ja minkä takia?
Kartan?
Vaikka pääsisimme perille, emme pääse takaisin ilman ruokaa.
Onko käynyt mielessä? Näännymme nälkään.
Emme etsi edes kultaa.
Syödään hänet.
Korvani. Korvani!
Seuraava tulee takalistoon.
Kiitos, Costin.
Kukaan ei ole käynyt täällä ennen. Ei kukaan. Koskaan!
Me teimme sen!
Olemme ensimmäisiä.
Majuri.
Majuri, intiaani on kadonnut.
Hän on karannut.
Hän toi meidät tänne.
Viimeinen mittaus.
- Näenkö unta? - Ei, minäkin näen sen.
Minä pyydän.
Ainoa tilaisuus. Muuten näemme nälkää.
Luojan kiitos. En olisi itse osannut paremmin.
Mitä siellä on?
Saviastian sirpaleita maassa.
Kaikkialla.
Katsokaa. Nämä ovat muinaisia.
Hän oli oikeassa.
Intiaani oli oikeassa.
Sanoessanne, ettei täällä ole käynyt ketään ennen -
tarkoititte valkoista miestä. Valkoiset eivät ole käyneet.
Pidimme intiaania hulluna. Täällä on ollut asutusta.
Onneksi villisialla on enemmän lihaa luiden ympärillä kuin meillä.
Matka ulos helvetistä on aina vaikea, herra Costin.
Mutta kyllä me takaisin pääsemme.
Maailma saa kuulla löydöstämme.
Jatketaan matkaa.
- Kiitoksia. - Fawcett, olette rohkea seikkailija.
Kiitoksia.
- Poikasi. - Lienee Brian.
Ja tässä on Jack.
- Oletko isäni? - Kyllä olen, poikani.
Annapa hali.
Mennään kotiin.
- Kiitos kaikille. - Olemme ylpeitä teistä, Fawcett!
Percy, tule tapaamaan isäntämme James Murray. Hän jo odottaa.
- Hyvinkin varakas mies. - Hänellä on kaunis koti.
Sopii hänen hyvään nimeensä.
- Herra Murray. - Majuri Fawcett, siellähän te.
- Tervetuloa sisäpiireihin. - Kiitos, herra Murray.
- Rouva Fawcett. - Hyvää iltaa.
Percy, kaikki odottavat puhettasi maantieteellisessä seurassa.
Kuunnelkaa heitä.
Kaikki puhuvat retkestänne. Uskomatonta.
On kunnia olla täällä.
Luin tänään Timesin artikkelinne Amerikan orjakaupasta.
Olette valistunut mies.
Villi -ihmisparat.
- Alkuperäiskansat ansaitsevat sympatiamme. - Niin.
- Raapaisimme vasta Amazonin pintaa. - Niin varmasti.
Minä...
Olen biologi, mutta minussa on seikkailijankin vikaa.
Olin Shackletonin lähin mies Antarktiksen retkellä. Tiesittekö?
Tuskin täällä on ketään, joka ei tuntisi saavutuksianne, herra Murray.
Olette kunnostautunut urheudessa, joita nämä retket vaativat.
Minulla on aina ollut tavoitteena päästä Amazonille, ihan tiedoksi.
Toivon maantieteellisen seuran jatkavan tutkimuksiaan -
mutta mielestäni kartoituksen tulisi olla vasta toissijaista.
- Niinkö? - Tein useita arkeologisia löytöjä.
Niillä voi olla valtava merkitys. Saviastioita viidakossa.
- Missä valkoinen mies ei ole käynyt. - Pieni varoituksen sana, ystäväni.
Seikkailunne on avannut teille monia ovia -
mutta tuollaiset löydökset on paras pitää omana tietonaan.
Viidakkomiehiä voi toki puolustella. Mutta heidän kykyjään on turha liioitella.
Kukaan ei kiistä, että uskotte näkemäänne -
mutta moinen retki voi järkyttää mieltä. Pahanpäiväisesti.
Herra Keltie.
Teidän pitäisi huomata, ettei mielessäni ole mitään vikaa.
Ja se on taivaan kiitos vielä avoin.
Hyvää iltapäivää, hyvät herrat.
Haluan esitellä yhden veljistämme -
jonka saavutukset ovat nyt kaikkien tuntemia, eivätkä lainkaan vähäisiä.
Majuri Percy Fawcett.
Kiitoksia.
- Minulla on oikeus olla mieheni luona. - Sallittu vain miehille, rouva.
Arvoisat kollegat.
Olen nyt vakuuttunut -
että Amazonin alue on muutakin kuin se vihreä erämaa, jona sitä pidimme.
Minä väitän, että Amazonille kätkeytyy tuntematon sivilisaatio.
Joka voi olla omaamme vanhempi.
Majuri Fawcett. Olen herra William Barclay Bedfordista.
Olen käynyt Etelä -Amerikassa.
Olkaa hyvä, herra Barclay, kaikki halunnevat kuulla lomastanne -
mutta puhumme nyt tutkimusmatkoista.
Sanokaa suoraan: Onko siellä mielestänne mystisiä, kultaisia valtakuntia?
Sellaiset fantasiat viekoittelivat konkistadorit tuhoonsa.
Asia on niin, että konkistadorit ja me tuhosimme Amazonin.
Näin omin silmin todisteita heidän sivilisaatiostaan.
Ja voin vakuuttaa, että se on todellinen.
Joillekin teistä tätä on ehkä liian vaikea myöntää.
Me kirkon kiihkoilun kyllästämät -
emme voi uskoa vanhemman sivilisaation olemassaoloon.
Varsinkin, kun sen luojana -
on valkoisen miehen orjuuttama rotu.
Väitättekö näitä villejä meidän vertaisiksemme?
En tiedä, mutta aion ottaa asiasta selvää.
Hautaammeko villejä Westminster Abbeyyn?
Siitä epäkunnioituksenne. Mutta mitä on pelissä?
Jos löydämme kaupungin paikasta, jossa on mielestämme mahdoton elää -
merkitsee se uutta lukua ihmiskunnan historiassa.
Kyllä!
Ottakaa todisteeni huomioon. Minulla on arkeologisia löytöjä.
Muinaisesineitä, yhtä hienostuneita kuin Aasiassa tai Euroopassa.
- Keskellä viidakkoa. - Ruukkuja ja pyttyjä.
Ruukkuja ja pyttyjä! Ruukkuja ja pyttyjä!
Rauhoittukaa, lapset.
Olen viidakosta palattuani tutkinut merkittäviä muistiinpanoja.
Konkistadorien ajoilta, herra Barclay.
Niissä nimenomaan mainitaan kadonnut kaupunki.
Ne löysi tällä viikolla Dublinin Trinity Collegesta ihastuttava vaimoni.
Portugalilaisen sotilaan kirjoittama 1753. Minä siteeraan:
"Löysimme muinaisen kaupungin rauniot, ne oli päällystetty kullalla."
"Teitä, temppeleitä, ikiaikaisia symboleja."
- Vai Eldorado? - Ei, hyvät herrat. Ei!
Annoin sille nimen Z. Ihmispalapelin viimeinen pala.
Se on siellä, ja meidän on löydettävä se.
Herra Fawcett.
Herra Fawcett, palatkaamme sinne.
Menkäämme etsimään tuo loisto.
- Mitä sanotte? - Minä sanon, herra Murray -
että otan haasteen vastaan.
Herra Costin, näen teidät siellä. Palaatteko kanssamme?
Herra Fawcett, viidakko on yksi helvetti. Mutta se on minun makuuni.
Me palaamme ja löydämme tuon loiston.
Minulla on niin suuret odotukset, Cheeky.
Tämän matkan avulla saamme ehkä heidän ahtaat ennakkoluulonsa murrettua.
Olen täysin valmis tulemaan mukaan seuraavalle matkallesi.
Mitä tarkoitat?
Lapset ovat palanneet kouluun siinä vaiheessa.
Olen opetellut lukemaan tähtiä ja navigoimaan.
Olen perehtynyt tarkkaan alueen historiaan.
- Minähän ne muistiinpanot löysin. - Tiedän, kulta.
Mutta se olisi mahdotonta.
Ei se ole sopiva paikka naiselle.
- Ei sopiva paikka naiselle? - Niin.
- Me uskomme keskinäiseen tasa -arvoon. - Henkiseen, ei ruumiilliseen.
Et osaa kuvitellakaan matkan rasituksia.
Synnytyksen tuska ylittänee kaiken, mitä mies joutuu kokemaan.
Nyt ei puhuta synnytyksestä.
Oletko nähnyt edes kahta minuuttia, saati sitten kokenut?
Viidakossa vaaditaan vuosien harjoittelua.
Sotilaskoulutusta. Minulla on sitä.
Ihoon pureutuvia matoja, myrkkykäärmeitä -
ja tauteja, jotka saavat oksentamaan verta.
Sinä et kestäisi sitä. Enkä minä kestäisi, että sinä et kestä.
Minä kestin kohtaamasi vaarat poissaolon vuosinasi.
- Ainakin saisimme olla yhdessä. - Olet vaimoni.
Tarvitsen sinua täällä. En telttakaverina, joka vaatii jatkuvaa hoitoa.
Mitä tapahtuu lapsille tässä elättämässäsi fantasiassa?
Ajattelisit nyt järjellä.
Vai alat sinä puhua minulle järjestä?
Oliko järkevää yrittää elättää lapset sinun ollessasi viidakossa?
Et ole ajatellut pätkääkään minun pyrkimyksiäni naisena. Vai oletko?
Miehillä ja naisilla on ollut omat roolinsa aikojen alusta saakka.
- Se on sivistyksemme kulmakivi. - Tulin odottaneeksi enemmän ymmärrystä.
Häpeän tietämätöntä asennettasi.
Ei hätää, kulta. Anteeksi, että huusimme.
- Äiti, älkää riidelkö. - Ei hätää, Jack. Mene nyt.
AMAZONIN TUTKIMATON ALUE TOUKOKUU 1912
194 kilometriä Oviedon viimeiselle merkinnälle.
- Kannattaisi rasvata tuo. - Minä rasvaan.
- Missä Murray on? - Pitää perää.
- Herra Murray! - Niin?
- Miten siellä menee? - Oikein hyvin, kiitos kysymästä.
Reppu vain on hiukan raskas.
Ehkä pitäisi heittää pois tarpeettomia varusteita.
Teinä en heittäisi. Täällä ei kannata matkata huonoin varustein.
Niinpä niin.
Mutta nämä tieteelliset välineet tuntuvat hidastavan meitä.
No, joella on helpompaa. Mutta yksi vaihtovaatekerta on oltava.
Ja tietenkin patja.
Taidan kulkea Aatamin lailla tässä sietämättömässä helteessä.
Se vasta näky olisi. Jatketaan matkaa.
Mies kaipaa takaisin etelänavalle.
Kyllä hän osansa vielä tekee. Älkää huoliko.
Huvitellaanko lukemalla postia? Meillä on vielä säkit San Carlosista.
Majurille kaksi vaimolta ja pojalta.
- Perussa on tehty suuri löytö. - Kertokaa.
Amerikkalainen Hiram Bingham on löytänyt -
kadonneen kaupungin Andeilta. Machu Picchu.
Tohtori Hamilton Rice on hänen kannoillaan.
Kisaamme amerikkalaisia vastaan. Haluavat kaiken kunnian.
Liian kaukana pohjoisessa. Mutta tämä osoittaa, että löydettävää riittää.
Toista venettä ei näy.
- Villejä. Aseisiin! - Ei, tuli seis.
Pois veneestä, suojautukaa.
- Manley, hakekaa käsiharmonikka. - Käsiharmonikka?
Niin, hakekaa. Soittakaa "Soldiers of the Queen"!
Herra Costin, tulkaa laulamaan kanssani.
Tulkaa.
- Valmiina? - Kyllä.
Ystäviä. Ystäviä.
Amigo!
Pojat. Pojat.
Jos punainen mies tulee, tulkaa tänne. Hinnalla millä hyvänsä.
Hyvänen aika.
Hänen hattunsa.
Ei hätää. Päällikkö kutsui meidät vieraikseen.
Kestättekö?
Tämä on kannibaaliheimo.
Tiedän.
Päällikkö selitti, että se on kuollut heimolainen.
Hänen henkensä siirtyy heihin, kun he syövät hänet.
On yritettävä saada yhteys.
Heillä voi olla tärkeää tietoa kohteestamme.
Minä kieltäydyn tästä hulluudesta.
Miehet, tulkaa mukaan.
Pojat, mennään takaisin veneeseen.
Costin?
Lahja. Teille.
- Pojallenne? - Kyllä. Hyvä.
Oikein hieno.
Kyllä. Kiitos.
Etsimme vanhoja taloja.
Paljon taloja. Paljon ihmisiä.
Syvällä metsässä.
Onko teillä tietoa?
Hän on kuullut puhuttavan kaupungista, muttei ole varma.
Yläjuoksulla voi olla ihmisiä, jotka voisivat auttaa meitä.
- Selvä. - Kiitos, amigo.
Ruokaa?
Ruokaa? Kiitos.
Uskomatonta.
Aine vain puuduttaa kalat. He eivät tapa enempää kuin tarvis.
Uskomatonta.
Nämä niin sanotut villit viljelevät viidakossa.
Missä sen ei uskottu olevan mahdollista.
Olemme olleet niin halveksuvia ja ylenkatseellisia.
Minä muiden mukana.
Kaikki siistissä rivissä.
Matemaattisella tarkkuudella.
Tätähän olette koko ajan sanonut.
Miettikää, millainen Z mahtaa olla.
Kanooteilla ei enää tee mitään. Käytetään lauttaa.
Lähdetään aamunkoitteessa.
James?
James!
Taisin löytää hänet.
Terve, kaveri.
Näytän eksyneen.
Onneksi olette elossa. Luulin villien popsineen teidät suihinsa.
Jalassani on ilkeä haava.
Hoidamme sen. Meidän täytyy jatkaa matkaa.
- Taitaa olla hieman kuumetta. - Manley, auta minua siivoamaan.
Tämä oli laukussani.
Se oli lahja vaimoltani ja lapsiltani, joka piti jakaa kaikkien kesken.
Tiedän. Oli vain niin nälkä.
Minua väsyttää. Jos sopii, lepään vielä hetken.
Teillä ei ole oikeutta olla väsynyt.
Omat lapseni, nuoresta iästään huolimatta, ovat luotettavampia kuin te.
Olisin mieluummin kotona heidän luonaan.
Mutta täällä minä olen teidän kanssanne -
tekemässä suurtekoja.
- Saisinko vähän vettä? - Kunhan pääsemme joelle.
Herra Manley, auttakaa nostamaan hänet pystyyn.
Pysykää siellä, Murray. On pidettävä tasapaino.
Murray, istukaa alas.
Pysykää siinä, hitto vie!
Murray, aloillanne.
Uikaa rantaan. Rantaudumme vähän alempana.
Uikaa rantaan. Irti. Uikaa rantaan!
Päästäkää irti. Kaadatte lautan. Menetämme varusteita.
Helvetti sentään. Irti, senkin kirottu surkimus.
- Manley, auttakaa lautta rantaan. - Minä haen.
Olkaa hiljaa.
Menetimme kolmanneksen muonavaroista.
- Olin hukkua. - Siitä ei ollut pelkoa.
Ensin varastitte ruokaa, nyt tämä.
Olisiko pitänyt nähdä nälkää? Se kai olisi ollut kunniakasta.
Sitäkö te haluatte? Että kuolen.
Hidastakaa tahtia. Antakaa kuolevalle mahdollisuus.
Haluan vain kuolla.
Tuon nousukkaan uhmakkuus -
ja sivistymätön maineentavoittelunsa.
Juudaksen tavoin hän raahasi minut -
tähän viidakkoon.
Olemme sekstantin ja tähtikarttojen mukaan kaksi viikkoa jäljessä.
Pomo. Jalan haava tulehtuu yhä pahemmin.
Murraylla on nyt verenmyrkytys.
Huomasin sen.
Mahtaako hän selvitä?
Tuskinpa vain.
Hän ei kelpaa suutelemaan edes käärinliinojesi helmaa -
kuten en minäkään.
Anna minulle voimaa selvitä. Hän on kelvoton.
Ei, ei.
Mitä sanoit?
Etelämpänä on kaivosleiri.
Lähdette aamulla heidän luokseen.
Saatte viimeisen hevosemme, liikenevän muonan ja intiaanioppaan.
Minulla on perhe.
En voi antaa teidän vaarantaa koko miehistön henkeä.
Te ette piittaa vähääkään minusta -
tai muista retkikunnan jäsenistä.
Ette edes kotiinpääsystä.
Teille tärkeää on vain kadonnut kaupunki.
Käyn katsomassa, pääseekö tästä ohi.
Johtaja!
- Johtaja! - Minä näin sen. Olemme lähellä.
Jatketaan!
Teidän on tultava takaisin.
Se kelvoton sai viimeisen hevosen, ja näin hän kiittää siitä.
Muona on pilalla. Murray hukutti sen öljyyn.
Meidän on palattava.
Emme voi palata.
Olemme perillä.
Meillä ei ole vielä todisteita.
Millä me jatkamme? Reppumuonalla emme kestä viikkoakaan.
Tämä oli tässä, Percy.
Maantieteelliselle seuralle lähetettäväksi.
Herra James Murrayn oli pakko jättää retkikunta -
saadakseen lääkärin apua.
Hänen olinpaikkaansa ei tunneta -
ja hän on todennäköisesti menehtynyt.
Loput retkikunnasta palaa Englantiin -
niin pian kuin mahdollista.
ISKU SARAJEVOSSA ARKKIHERTTUA SALAMURHATTU
Tulee sota Saksaa vastaan. Paras mennä kotiin, niin päästään sotimaan.
- Lähettäkää se heti. - Selvä.
Ota kiinni. Hyvä, Brian.
Tämä on Joan, kuten ehkä arvasit.
Tyttäresi.
Kaunis lapsi.
Hei, Joan.
- Minä haen pojat. - Ei.
Antaa heidän leikkiä. Lähetä heidät luokseni sitten.
Minun on paras selittää tilanne itse.
Olet oikeasti siinä.
Kolme, kaksi, yksi, juokse.
Ovatpa he kasvaneet.
Olet kasvattanut heidät hyvin.
KUNINKAALLINEN MAANTIETEELLINEN SEURA
Hyvät herrat, tervetuloa uuteen kotiimme.
- Kiitos, että pääsitte näin pian. - Sir John.
Tätä tietä, olkaa hyvä.
- Onnittelut aateloinnista. - Kiitos. Tunnette varmaan kaikki?
Herra James Murray saapui aamulla Lontooseen.
Meistä tuntui tärkeältä kokoontua mahdollisimman pian.
Onnittelut onnellisesta kotiinpaluusta.
Esimerkillinen suoritus.
Herra Murray väittää teidän hylänneen hänet. Pitääkö se paikkansa?
Ei pidä. Hän sai rahaa ja ruokaa.
Se oli ikävä, mutta välttämätön siirto henkien pelastamiseksi.
Sir George, vietimme kaiken ajan -
pelleillen mutavellissä villien kanssa.
En nähnyt minkäänlaisia todisteita kadonneesta kaupungista.
Emme päässeet perille teidän takianne, herra Murray.
- Kaadoitte muoniemme päälle parafiinia. - Kiistän tuon syytteen, sir John.
En siedä enempiä loukkauksia tältä nuorukaiselta.
Olen hankkinut lakimiehen ja vien asian eteenpäin.
Hänen lakeijansa ovat epäluotettavia sikoja.
- Olisitte ansainnut selkäsaunan. - Rauhoittukaapa nyt.
Kansakunta on sodassa. Henkilökohtaiset kaunat on hyvä jättää sivuun.
Pyydän teitä pyrkimään sovintoon.
Hyvä on.
Mitä anteliain tarjoukseni on -
että jos pyydätte minulta anteeksi koko seuran edessä -
saatan harkita vetäytyväni kanteista seuraa ja teitä itseänne vastaan.
Tietyin ehdoin, tietenkin.
No, majuri? Pyydättekö anteeksi?
Olen valmis sopimaan yleisen hyvän vuoksi.
Kiitos.
Mutta minun on toki kuultava herra Murrayn ehdot.
Päivänä, jona suostuin liittymään retkikuntaanne -
ja päästin tähtenne taivaalleni -
oli vaimonne todistamassa nousuanne.
Ainoa ehtoni on, että hän jälleen on läsnä -
todistamassa tunnustustanne -
minulle tekemistänne vääryyksistä.
Herra Murray, viimeksi teidät nähdessäni -
autoin teidät viimeisen hevosemme selkään -
ja annoin teille enemmän kuin oman osuutenne muonaa.
Mieheni rukoilivat minua jättämään teidät sijoillenne.
Mutta en minä voinut.
Seurauksena tulin pelastaneeksi henkenne.
Pelastitte henkeni? Vai pelastitte. Vaadin välitöntä anteeksipyyntöä.
Te pyydätte anteeksi.
- Minä pyydän kyllä. - Kiitos.
Miehiltäni.
Pyydän anteeksi, että arvioin Murrayn teidän arvoiseksenne.
Että erehdyin pitämään hänen sotilasarvoaan rohkeuden mittana.
Sitä erehdystä en tee toiste.
Teidän tarkoitustanne tämän väijytyksen taustalla en ymmärrä -
mutten aio häpäistä itseäni enempää.
Sanoudun täten irti seuran jäsenyydestä ja jatkan omillani.
Älkää nyt, tämä on sietämätöntä. Rukoilen teitä vielä harkitsemaan.
Magnus!
Annan hänelle opetuksen.
Mitä nyt?
Sait kirjeen.
Kaikki upseerit vailla komennusta lähettäkööt nimensä sotaministeriöön.
Toivotaan lyhyttä selkkausta.
- Puhu pojille. - Älä huoli, kultaseni.
Olen valmistautunut tähän koko elämäni.
Hei, poika.
Isä.
Jack, Brian.
- Onko Harvey päässyt ulos? - Ei vielä.
Minä vien.
Ei kai sinun täydy lähteä taas? Taistelemaan.
Mikäli raportteihin on uskominen.
Vastahan sinä palasit. Se ei ole reilua.
- Minulla on velvollisuus. - Velvollisuus?
Entä velvollisuus äitiä kohtaan? Ja meitä, perhettäsi.
- Jonka hylkäsit niin moneksi vuodeksi. - Jack.
Kuinka uskallat puhua minulle noin?
Kuinka uskallan? Kuinka itse uskallat? Et ajattele meitä lainkaan.
Ajattelet intiaaneja, saksalaisia tai muita polkuja kunniaan.
- Jack, lopeta jo. - Ei. Palasit häviäjänä.
- Lue lehdet. Ja nyt hylkäät meidät taas. - Riittää!
Percy.
- Vihaan häntä. - Jack.
Isänne on tehnyt kaiken aina teidän vuoksenne.
Toivon oman itsesi tähden, että kadut vielä sanojasi.
Anna minun olla.
RINTAMA, SOMMEJOKI RANSKASSA 2 VUOTTA MYÖHEMMIN
Kappas, pomo.
Vanha ystävämme James Murray ei olekaan niin ponteva enää.
Se kelvoton lähti naparetkelle kanadalaisten kanssa ja teki kapinan.
Hänestä ei ole kuulunut sen koommin. Katsokaa.
Hänen "loistavat kykynsä" tuonevat hänet vielä turvaan.
Jonkun pitäisi varoittaa eskimoita, että Murray on sotajalalla.
No niin, herra majuri.
Kaappasimme venäläisiltä taitavan meedion.
Tulkaa, hän ennustaa kohtalonne.
Että saimmekin hänet salakuljetettua tänne. Tervetuloa toiselle puolelle.
Aika päättyi, majurin vuoro.
Ennustakaa majurille.
Pian alkaa taistelu. Kaikki henkinen tuki on avuksi.
Oletteko se tutkimusmatkailija?
Olin.
Kuten nämä hienot miehet. Saimme siirron, jotta voimme olla yhdessä.
Antakaa kätenne.
Tuntekaa käteni. Kuunnelkaa ääntäni.
Onko se metsä?
Haaveilette olevanne metsässä.
Haluan löytää kadonneen kaupungin.
Näettekö itsenne siellä nyt?
Yrittäkää kuvitella se mielessänne.
Kyllä.
Näen sen.
Ette voi päästää irti näystänne.
Etsimänne on paljon suurempaa -
kuin osaatte kuvitellakaan.
Valtava maa -alue, kansoja ripoteltuna sinne tänne.
Sielunne ei anna teille rauhaa ennen kuin löydätte tämän uuden paikan.
Se on teidän kohtalonne.
Valaisette sen avulla maailmaa.
Maailmamme on sytyttänyt itsensä tuleen.
Meidän täytyy katsoa uusin silmin tukahduttaaksemme palon.
26. SYYSKUUTA 1916
- Huomenta, hyvät herrat. - Huomenta, herra majuri.
Ollessani nuorempi -
minä vaaransin kaiken kuninkaan ja isänmaan, aseman ja arvon puolesta.
Luulin, että siinä on miehen mitta.
Mutta matkani ovat opettaneet -
että moiset haaveet ovat harhakuvia.
Tiedän, että me sydämissämme -
olemme valmiit puolustamaan rakkaitamme kuten kuuluukin.
Mutta he eivät ole täällä.
Taistelkaamme siis toistemme puolesta.
Onnea matkaan.
Olkoon Jumala kanssanne.
- Ja saksalaiset painukoot helvettiin. - Hyvin sanottu, herra Costin.
Asemiin.
Hiljentäkää konekivääri!
Eteenpäin!
Jatkakaa!
Jatkakaa rynnäkköä!
Kaasua! Kaasua!
Kaasua!
Manley, kaasua!
Kulta, minä tässä.
Olemme täällä. Lapsetkin.
- Nina? - Niin, kultaseni.
Tulkaa.
Tämä on Joan.
Anna hänen tunnustella kasvojasi.
- Näetkö, se on Brian. - Missä Jack on?
Olen tässä, isä.
- Luulin jo kuolleeni. - Ei.
Altistuit kloorikaasulle.
Se vaikutti silmiisi, mutta näkösi uskotaan palautuvan.
Entä muut miehet? Costin?
Herra Costin selvisi naarmuitta.
Prikaatinne kärsi suuria tappioita, mutta se oli ainoa, joka ei perääntynyt.
Sinut ylennetään urheutesi ansiosta everstiluutnantiksi.
Everstiluutnantiksi? Kaikkien urotekojen jälkeen.
Jack.
Taisin nähdä unta.
Amazonista.
Pelkäänpä, ettette voi enää koskaan palata viidakkoon.
Olen pahoillani.
Lepää nyt.
Kaikki järjestyy.
Minun on palattava sinne.
Et saa miettiä sitä nyt.
Vien lapset haukkaamaan raitista ilmaa.
Mennään.
Isä.
Jack?
Jack.
Amerikassa teitä ihaillaan. Lukijamme kyselevät sodanjälkeisiä kuulumisianne.
Olen kiitollinen kiinnostuksesta.
Kertokaa heille, että haavani paranivat, ja nyt sopeudun perhe -elämään.
Retkenne Etelä -Amerikassa herättivät suuren kiinnostuksen tutkimusmatkoihin.
- Monia uusia retkiä suunnitellaan. - Niinkö?
Hamilton Rice lähtee pian Brasiliaan. Radiot ja lentokoneet apunaan.
Hänen retkueensa on suuri ja hyvin aseistettu.
Toivotaan, ettei Rice kaikkine aseineen tuhoa sitä, minkä haluaa löytää.
- Minäpä kysyn teiltä jotain. - Niin?
- Kuinka löysitte meidät? - Poikanne kautta. Hän kirjoitti meille.
Eikö hän kertonut?
- Hyvä laukaus, Jack. - Kiitos.
Käsittelet kivääriä asiantuntijan elkein.
Harjoitus tekee mestarin.
Minulla on sinulle lahja.
Sain tämän guarayo -intiaanien päälliköltä.
Hieno mies.
Se on nyt sinun.
Kiitos.
Se oli varmaan hieno päivä.
Uskotko vielä Z -kaupunkiin?
Että aliarvioimme intiaanit?
Siksi meidän pitäisi palata sinne.
Sinä ja minä yhdessä. Löytäisimme vihdoin sen kaupungin.
Jack.
Minä olen jo vanha ukko.
Tiedämme molemmat, että olet paljon minua vahvempi.
Nyt näkösi on palautunut. Mikään ei estä.
Amerikkalaiset lähtevät sinne aseineen.
Voimme vain rukoilla, etteivät he tuhoa intiaaneja.
Paikka on löydettävä ennen heitä.
En muuta halua kuin lähteä sinne. Se on haaveidesi täyttymys.
Saat neuvotella korkeamman tahon kanssa.
On se vaarallista. Mutta sanoit itse, että kaiken Euroopassa tapahtuneen valossa -
ei elämän halki kulje mitään turvallista tietä.
Niin moni minua vähän vanhempi ei palannut sodasta. Se voi tapahtua taas.
Se voisi, äiti. Se voi tapahtua taas.
Minun pitäisi raivostua, koska sinä...
Käytit omia sanojani minua vastaan. Kuinka voisin kumota omat sanani?
- Joan on tosi ärsyttävä. Hän löi minua. - Älä lyö häntä. Painukaa siitä.
- Läimäytti naamaan. - Meillä on tässä juttu kesken.
Auta siskoasi hakemaan halkoja. Heti.
Sodi omat sotasi.
Ole kiltti, äiti.
Murehtisin epäilemättä päivittäin viidakossa olevien poikieni puolesta.
Mutta emme ole koskaan antaneet pelon päättää tulevaisuudestamme.
Siinä kaikki.
Kiitos, äiti. Kiitos, kiitos.
- Isä. - Emme ole vielä siellä. Tarvitaan rahaa.
- Tietenkin, ymmärrän sen. - Anna minä puhun äidin kanssa.
- Harjoitustakin tarvitaan. - Tietenkin. Aloitan heti.
Sinä ja minä. Herra Costin tulee varmaan mieluusti mukaan.
Kiitos, äiti.
- Mitä? - Yllätyin vain, että suostuit niin äkkiä.
Mitä muuta olisin voinut.
Se on hänen luontonsa, olisi väärin kieltää.
Sinä olet sitä paitsi siellä opastamassa.
Tässä ne ovat. Viimeiset muistikirjani.
Toivottavasti niistä on apua.
Enkö tosiaan saa suostuteltua sinua mukaan?
Olimme niin lähellä, Henry.
Mieti, millaista olisi -
vihdoin löytää se yhdessä.
Minulla on nyt vaimo ja lapsi.
Omat lapseni olivat nuorempia kuin omasi ensimmäisellä matkallamme.
Myönnän, että se oli kyllä uhraus.
Mutta jos näkisit poikani nyt, hänen voimansa ja energiansa -
vastarintasi murtuisi hetkessä.
- Lisää konjakkia? - Ei kiitos, Nigel.
Entä teille?
Älä ymmärrä väärin.
En enää taida... Tämä Zetan etsiminen...
En enää kestä sen hintaa.
- Epäiletkö sen olemassaoloa? - En.
Epäilen vain, voiko sekään vastata kaikkiin kysymyksiisi.
Toivotan sinulle onnea, rakas ystävä.
Tästä ei tule mikään sensaatioretki. Sellaiset eivät johda minnekään.
Ne pysyttelevät sivistyksen rajamailla ja paistattelevat julkisuudessa. Me emme.
Olemme kentällä kolme vuotta, omilla jaloillamme seisten.
Selviydymme taitojemme avulla.
Intiaanit tuovat raporttimme julkisuuteen niin usein kuin mahdollista.
Kuka retkenne rahoittaa?
Amerikkalaisten sanomalehtien tilapäinen yhteenliittymä -
ja herra John D. Rockefeller junior.
Tiesittekö, että maantieteellinen seura tarjoutui myös rahoittajaksi?
Olen iloinen, ettei kansakuntamme halua jäädä sivuun.
Haluan esitellä kumppanini tällä historiallisella retkellä.
Oma poikani Jack Fawcett.
Kurinalainen ja terävä mies.
Emmehän voi antaa amerikkalaisten häpäistä itseämme.
Voin ylpeänä sanoa, että onnistuimme viimein tulemaan heitä vastaan.
Sir George, levätköön rauhassa, piti teistä aina kovasti.
Myönnän olleeni väärässä, kun en osannut teitä uskoa.
- Nyt tärkeintä on tulevaisuus. - Niin.
Olen kantanut tätä viimeiset 20 vuotta.
Kun pääsemme perille, lähetän sen teille merkiksi.
- Mikäli päätän olla tulematta takaisin. - Roskaa.
Meilläkin on teille jotain.
Herra Barkley, olkaa hyvä.
Tämän seuran korkein kunniamerkki.
Perustajien kultamitali.
Sen te totisesti ansaitsette. Totisesti.
Kyllä vain.
Kaikki kunnossa. Lähdemme 7. Päivä Portugaliin. Näemme taas Brasiliassa.
Nyt kukaan ei ylitä meitä.
Koordinaatit ovat työpöytäni laatikossa, Costinilla on kopio.
Olet kertonut tuhat kertaa. Menkää, ettette myöhästy laivasta.
Olet mies nyt. Olet vastuussa äidistäsi ja siskostasi.
Se on kunniatehtävä. Ehkäpä kunniakkaampi kuin meidän.
Eikö totta?
Hyvästi sitten. Tulen kaipaamaan sinua, kuten olen aina kaivannut.
Katso isän perään. Pidä hauskaa ja ole rohkea.
- Hei sitten, Joan. - Hei sitten, isä.
Rakastan sinua.
Kohti Zetaa. Ja uutta historiaa.
Hyvästi, rakkaat pojat.
40 miljoonaa, isä. Tässä lukee, että 40 miljoonaa ihmistä seuraa matkaamme.
Uskomatonta.
Mahtavaa.
- Miltä tuntuu? - Ei ole paremmalta tuntunut.
Ei minustakaan. Pian olemme joella.
Hyvällä tuurilla näemme oopperan.
Täälläkö he lauloivat? Hämmästyttävää.
Sääli, ettet nähnyt sitä loistossaan.
Niin.
Viidakko palauttaa tasapainon.
Rakas Cheeky, tämä on viimeinen kirje ennen perille pääsyämme.
Loput retkikunnan jäsenet palaavat kotiin.
Jack suoriutuu loistavasti.
Tänään kohtasimme intiaaniheimon -
joka kertoi luolasta, josta heimon ulkopuolella ei tiedetä.
Siellä on kuulemma valtava kivi täynnä kuvia ihmisistä ja hevosista.
Se voi olla portti Zetaan.
Päällikkö on ollut vieraanvarainen.
Hän tuo taas mieleeni, että meidät kaikki on muovattu samasta savesta.
Odotamme saavamme yhteyden vanhaan sivilisaatioon kuukauden sisällä.
Sen jälkeen kohtalomme on jumalten käsissä.
Älä pelkää meidän epäonnistuvan.
Seis, seis.
Pysy rauhallisena. Osaan lähestyä heitä, jatka vain.
Ystäviä. Ystäviä.
Palataan samaa tietä.
Hitaasti. Älä kiirehdi.
Äkkiä pensaiden suojaan.
Jack!
Ei, Jack. Jatka.
Pysy rohkeana.
Meille ei tapahdu mitään, mikä ei ole kohtalomme.
Kristitty ei ole meikäläisiä.
Ei hän ole heikäläisiäkään.
Täytyy näyttää hänelle tie varjoihin.
Me kuolemme.
Kuolemme täällä tänään.
Niin suuri osa elämästä on arvoitusta.
Tiedämme maailmasta niin vähän.
Mutta sinä ja minä teimme matkan, jota useimmat eivät osaisi kuvitellakaan.
Se on tuonut sydämiimme ymmärrystä.
Rakastan sinua, isä.
Minä sinua, poikani.
Juodaanko malja?
Lordi Bernard, haluaisin lukea erään jutun, jos saan.
Nyt olen pulassa.
Kirjoitin tämän siltä varalta, etten selviäisi synnytyksestä.
"Oma Percyni. Tiedän, että ensin sinuun iskee suru."
"Mutta mieti mieluummin poikaamme" -
"ja rakkautta, jota sinun on hänelle annettava."
"Tiesin, että siitä tulee poika."
"Opeta hänet unelmoimaan ja etsimään tuntematonta."
"Kauneuden etsintä palkitsee itse itsensä."
"Pyydän sinua muistamaan sanat, jotka on niin helppo unohtaa."
"Miehen on tavoiteltava ulottumattomia."
"Miksi muuten olisi taivas?"
"Rakastan sinua ikuisesti."
Luonani kävi eilen eräs mies.
Hän oli Brasiliasta.
Hän on tavannut Jackin ja Percyn.
He elävät intiaanien keskuudessa.
Hän sanoi heidän väittäneen päässeensä perille.
Kultaseni, siitä on jo vuosia.
Lähetimme melkein sata miestä etsimään miestänne ja poikaanne.
Pelkään, että meidän on hyväksyttävä väistämätön.
Sir John, myönnän tämän raastaneen minua valtavasti.
Kärsin sieluni ytimiä myöten.
On vaatinut kaiken tahdonvoimani -
työntää kauhukuvat mielestäni, mutta minä rukoilen.
Älkää menettäkö toivoa.
Minä en voi epäillä -
näin monen vuoden uhrausten jälkeen.
Siitä on tullut oma elämäntyöni.
Brasilialainen pyysi antamaan teille tämän.
Percy oli sanonut, että te ymmärtäisitte.
Olen valmentanut itseni puolueettomaksi todisteiden edessä, mutta...
Onhan tämä nyt selvästi merkki.
Kyllä. Annan tutkia sen.
Kiitos. Enempää en voi pyytää.
Moni pelastusryhmä etsi Percyä ja Jackia, mutta yksikään ei onnistunut.
Nina Fawcett toivoi heidän paluutaan aina kuolemaansa saakka 1954.
Fawcettin uskolle kadonneeseen sivistykseen naurettiin lähes sata vuotta.
Mutta 2000 -luvulla Amazonilta löytyi teiden, siltojen ja viljelysten verkosto.
Yksi paikoista oli Fawcettin ehdottama sijainti kaupungille Z.
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Suomennos: Sami Siitojoki